- Mamma! - Du kan inte flyga, Megan.
Mamma...
- Mr Edick. Vad gör du här? - Vi måste prata, Janet.
- Kan vi göra det en annan gång? - Du har inte ringt tillbaka.
- Det var därför jag kom hit. - Mamma!
- Megan. - Jag vet. Inte flyga.
Hur kan du hitta mig mitt i San Francisco utan att hitta min man?
Han vill inte bli hittad. Jag sa ju det. Det krävs tid och pengar.
- Pengar som du är skyldig oss. - Jag gav er allt jag kunde.
Hittar ni min man så ska ni få era pengar och allt.
- Det fungerar inte så, Janet. - Kanske för att min man betalar er.
Hälsa min man att om jag ska behöva leta efter honom nåt mer-
-hör jag av mig till städarna. Är det förstått?
Megan?
Svara mig, Megan!
Var är min dotter...
Mamma?
Svensk text: SSG - SweSUB Group © FRiEND och Incubator
www.SweSUB.nu - För bättre texter
Mamma?
Megan.
Megan!
Hallå?
Svara mig, snälla.
Snälla!
Snälla.
Jag vill bara träffa min flicka.
Snälla?
Snälla!
Säg om hon mår bra.
Inga naglar.
Vad vill ni mig?
Hjälp! Hjälp mig, någon! Snälla.
Hallå? Kan du höra mig?
Jag vet att du är där. Säg nåt.
- Backa! - Ta det lugnt.
Samla dig! Jag ska inte skada dig. Jag är här för att hjälpa dig.
- Vem är du? - Jag heter Joe.
- Det är lugnt. Jag är inte en av dem. - En av vilka då? Var är vi?
- Jag vet inte. Jag vaknade nyss. - Hur kom du ut ur rummet?
Det finns en nyckel...i Bibeln. Har du ingen? Ta det bara lugnt.
Vet du varför du är här? Varför nån skulle göra det här?
- Jag är skyldig folk pengar. - Hur mycket då?
- 1100 dollar. - Det verkar lite.
- Nån annan? - Min man.
Vad skulle din man vilja med mig?
- Var är vi? - Jag vet inte.
Jag har bara varit här. Vad är det sista du kommer ihåg?
- Jag var i parken... - Var då?
- San Francisco. - Jag var i New York.
Du blöder. Får jag se på din hand.
Jag ska inte skada dig. Slappna av.
Sug på det.
- Jag tror att jag hörde andra. - Jag också. Jag ska leta reda på dem.
- Ska du? - Ja.
- Vad är det? - Om det är de som rövade bort oss då?
Vi kan lämna dem. Jag kunde ha lämnat dig.
Hallå? - Hallå? Kan ni höra mig?
Säg nåt!
- Vad är det här för ställe? - Kan nån höra mig?</>
Släpp ut mig för Guds skull!
Lyssna. Det ligger en Bibel i nattduksbordet.
Det finns en nyckel i bibeln.
Leta efter en Bibel i lådan bredvid sängen.
Charlie Morse. Capital investments.
- Jag heter Joe. - Säg att du är en polis.
Säg att det här är över. Jag har pengar om de vill ha.
Vi försöker att lista ut vilka "de" är.
Kan du hjälpa mig med det?
Missade jag min väckning?
Lugn! Ta det lugnt, soldat! Vi är på din sida.
- Är ni också gisslan? - Ja... Det är vi allihop.
Allt är lugnt.
Jag trodde inte att jag drack så mycket.
- Mår du bra? - Jag måste skärpa mig.
Vet du var du är? Vet du vad som händer?
Jag tror att jag behöver komma åt en telefon.
Jag fattar inte. Var fan är de som tog oss?
Jag tänker inte vänta på att få veta det.
Det är magnetlås. Du kommer aldrig att få upp den.
- Ingenting. Den fungerar inte. - Varför kommer de inte och tar oss?
Jag fattar inte. Vad är det här för kidnappning?
Ett sådant beteende är smittsamt, sir! Du måste behärska dig.
Jag är ledsen.
Jag är ledsen. Jag är bara...
Det är min fru.
Hon har känslomässiga problem. Hon är vilse utan mig.
Vad som helst kan hända om jag inte är där och tar hand om henne.
Rökdetektor. Magneten borde stängas av om det finns ett larm.
- Vad säger du? - Tänder vi eld här, borde vi komma ut.
- Men om dörrarna inte öppnas? - Vi ska inte tända på hela byggnaden.
Hålla upp en liten låga mot sensorn borde räcka.
Visst. Inga problem. Nån som har tändstickor?
Bryt det i så små delar som möjligt. Jag menar flisor.
Det här är löjligt.
Säger jag rubriker, menar jag rubriker. Nåt som griper tag i läsaren.
Inte bra. Sam får skriva om det. - Renbe, jag längtar efter att få veta.
- Transvestit-hora grejen. Vem är det? - Jag behöver en bekräftelse till.
- Är det den jag tror? - Bättre. Kolla här.
Det är polisen anteckningar. Saknad person vid en lekplats igår.
- Barntjuvar är knappast vår bit. - Det var mamman som togs.
- De rörde aldrig barnet. - Mamma överger barn.
Nej, ensamstående mamma. Bra mamma. Driver ett dagis i sitt hus.
Har det hänt, hände det i San Francisco. Hände det inte här, har det inte hänt.
- Jag fick filmen. - Klart att du har filmen.
Ta inte mig för givet, kat. Polisen lämnar inte ut bevis som de gjorde förr.
En övervakningskamera fångade det hela. Networks får den inte än på nån timme.
- Vaga. - Inte vaga.
- Lockande. - Nån som frågar efter henne?
Nej, bara barnet. Fem år gammal. Pappan har stuckit.
Hon har en mormor, men...
- Du tittar på mig. - Jag tittar på dig.
Din saknade mamma kommer att sluta i en soppåse, Mark, det vet du.
Ge mig min transvestit först, sen kan du få din saknade mamma.
Jag kan inte se ett skit.
Vad är det sista ni minns.
Jag försöker komma ihåg nåt. Jag...
Jag somnade i natt som alla andra nätter, och vaknade här.
Vem skulle göra det här?
- Vad är du värd? - Värd? I dollar?
Jag är en rådgivare. Jag...
Krismedlare för ett lärarförbund. Jag tjänar...
...38,000 dollar om året. Jag har 11,000 dollar i IRA.
Soldaten?
Kåren betalar inte mycket, sir.
Du då?
- Jag är inte värd nåt för nån. - Vad gör du? Varför vill de ta dig?
Jag vill helst inte säga det.
Svara bara på frågan. Vem är du? Vad gör du?
Ta inte illa upp, men jag vet inte vilka ni är.
Alla sitter och undrar vem skurken är. Hur vet ni att skurken inte är här?
Han har rätt. Nån av oss skulle kunna vara en av dem.
Men Joe är den enda jag inte vet nåt om. Alla är värda nåt för nån.
Varför måste det handlar om pengar? Jag har inga pengar, ingen familj.
- Jag är inte värd nåt för nån. - Livförsäkring, kanske?
- Inga. - Annars då? Tänk.
Det finns bara ett skäl till att nån kidnappas.
- Inte alltid pengar. Korrekt, sergeant? - Ja, sir.
- Menar du att nån ska halshugga oss? - Svårt att halshuggas om man rör dig.
Precis där. - Kan nån hämta bordet där borta.
Här.
Kom igen.
Titta... Nån kommer.
Flytta er!
Ska ni med?
Vad i helvete?
Ett hotell.
Hallå!
Kinamat?
Poliskontor.
Nån har varit här.
Hallå?
- Död. - Hallå?
Alla är döda.
Jag fattar inte. Ett poliskontor utan poliser?
- Jag undrar vem som tittar på oss. - Önskar att de kom och hämtade oss.
Det här är nästan värre.
Bäst att vi rör på oss. Det är snart mörkt.
- Ska vi bara gå? - Ja, tills nån försöker stoppa oss.
Är det ett vapenskåp?
Ingen rör sig!
- Vad händer nu? - Va?
- Vad vill du att vi ska göra? - Ner på golvet!
- Nu! - Ta det lugnt, okej?
- Gör som han säger. - Ner!
Du! På golvet!
Vem av er bestämmer?
- Vi trodde... - Vad?
- Bestämmer inte du? - Så ni är inte dem, va?
- Du menar att du inte är dem? - Damen, jag vet inte vem "dem" är!
- Vi fördes bort, precis som du. - Det vet inte jag.
- Ner på golvet, okej? - Slappna av.
Jag säger inte det igen!
Om du vill skjuta mig...
...så bara gör det.
- Jag har inget att förlora. - Jag säger inte det igen!
Okej? För sista gången... Ner på golvet!
Ta geväret!
Håll honom! Håll ner honom!
Jag fortsätter trycka tills vi får några svar. Vad heter du?
Jag heter Bill Blackham och är bilförsäljare.
Upp med dig.
- Var är vi? Hur tar vi oss härifrån? - Jag vet inte.
Det sista jag minns var att snutarna stoppade mig.
Röda lampor, i alla fall. Jag vaknade på det hotell där.
Det var du.
- Jag hörde när du gick förbi mitt rum. - Och du skrek på hjälp?
- Du bara lämnade henne? - Ta inte illa upp...
Charlie! Det räcker. Släpp honom.
Vad gör vi med honom?
- Spelar det nån roll? - Han kan vara en av dem!
Ni kan stå här och försöka lista ut vem som är vem.
Men jag sticker härifrån. Vem följer med?
Jag.
Vem mer?
- Ursäkta, sir. - Vad är det?
Vi vet inte vad som finns därute. Vi måste vara försiktiga.
Vänta tills mörkret. Jag tar geväret och kollar runt.
- Tänk om de tar dig i mörkret? - Den chansen tar jag.
Det är ju ditt jobb. Sen dör du med det enda vapnet vi har.
Jag väntar inte på mörkret. Jag går hem nu.
Du kan stanna här och vakta de andra.
- Vem gjorde honom ansvarig? - Det gjorde du.
Är jag inte tillbaka i morgon, så kolla runt. Jag kommer tillbaka med hjälp.
Nej, nej... Snälla gå inte.
- Jag måste. Min dotter, hon... - Moira kanske har rätt.
Tänk om nåt händer dig. Hur blir det då?
Jag går. Jag måste gå.
- Var du i det militära, Joe? - Jag? Skojar du?
- Var fick du det ifrån? - Saker du säger.
Saker du verkar kunna, som när du signalerade till soldaten innan.
Jag har snappat upp en hel del roliga saker på mina jobb.
Vad är det för typ av jobb?
- Vad heter du? - Janet.
- Din dotter mår säkert jättebra. - Min dotter är fem år.
- Hon har allergi och en speciell kost. - Ja, och om nåt händer dig...
- Hon är inte säker. Jag måste hem. - Okej, men om nåt händer dig.
- Du har väl familj? Nån att ta hand om. - Du då, Joe? Vem väntar på dig?
- Ingen. - Ingen?
- Det stämmer. - Inga vänner, ingen familj, ingen tjej?
Inget som inte kan vänta.
Joe?
Hör du mig, Joe?
Vad hände?
- Stanna här. - Vart ska du?
Sir! Nej! Vänta lite!
- Vi kan inte lämna dem där. - Ingen lämnas, men vi gör inte så här.
- Lita på mig. Det här är mitt jobb. - Okej.
Tror du att de blev skjutna?
Jag har inte hört nåt. Jag ser inget blod.
- Det hade blivit en massa blod. - Låt mig följa med.
Titta på mig. Bara jag. Om jag träffas, måste du ta reda på varifrån det kom.
- McNair! - Charlie, kom.
Det här fungerar tydligen inte. Kom nu. Vi går tillbaka.
- De kan vara skjutna! - Kom in här! In här!
- Minns du när du senast såg din dotter? - Det är ett tag sen.
Vi har varit väldigt upptagna. Hon hade sitt dagis, och jag hade min...
För att vara helt sanningsenlig...
Vi pratar inte med varandra. Det vill säga, hon pratade inte med mig.
Fram tills nyligen var jag helt borta från hennes liv.
Jag har inte ens träffat hennes man.
Hon tyckte att Megan borde känna sin mormor, även...
Hon tyckte aldrig att jag var en bra förälder.
Ordet hon använde var "våldsam".
Men jag slog henne aldrig. Jo, en gång.
Jag slog henne med en hårborste tills den gick sönder.
Min dotter och jag var... Vi båda är...väldigt viljestarka.
Nana! Jag hittade den här i ditt rum. Är den här din?
- Nej, hon är inte min. - Vems är den då?
Hon brukade vara min. Men nu är hon din, ängel.
Tack, Nana. Jag längtar tills jag får visa den för mamma.
Ja, hon blir nog överlycklig. Ta med Dolly upp och lek.
Jag måste prata med mr Renbe. Spring och lek.
Finns det en ljusglimt i det här, är det att jag har fått en andra chans.
En chans att vara föräldern som jag förmodligen aldrig var.
Visst är det en välsignelse.
Tack så mycket för din tid, frun. Och oroa dig inte för din dotter.
- Hon dyker nog upp snart. - Allt blir säkert bra.
Affären är tom.
- Hur blir det med dem? - De ligger bara där.
Är du en idiot? Det kan vara dem.
Det kan vara polisen eller nån som kör förbi.
Ni måste skämta...
Herregud.
Upp med händerna. - Okej!
- Tack så mycket. - Pratar ni engelska?
- Vart ska ni? - Vad hände?
Jag blinkade till och vaknade upp i skåpbilen.
Det var som... Har du provat Demerol?
- Var kom de ifrån? - Ingen aning. De gick in dit.
Ställ dig upp och klä av dig. Du hörde vad jag sa.
- Ta av dig till kalsongerna. - Ursäkta mig?
Gör som jag säger. Blev du drogad så borde det finnas märken.
- Av med byxorna. - Varför skaffar ni inte ett rum?
Ja... Titta på det här.
- Gör det ont? - Det är lite ömt.
- Janet. McNair. Av med byxorna. - Vad sysslar du med?
- Ja, där är det. - Ja...
- Alla tar av sig byxorna. - Jag har en.
Titta framåt, snuskhummer.
- Vad är det? - Alla har en.
- Vad är det för nåt? - Har jag rätt så är det implantat.
Biometriska implantat.
De används för att ge medicin under en period och de kan skötas från avstånd.
Vi bär nog på bedövningsmedel. Går man för långt utlöses implantatet.
- Du vet mycket om det här. - Medicinering är mitt liv.
- Kan du få ut dem? - De sitter nog ganska djupt.
Även om vi hade verktygen att öppna dig och sy ihop dig igen...
- Kom in. Snälla. - Va?
Ni ska äta. Sätt er och ät.
Kom. Ni ska äta.
Kom...snälla.
Kom och ät. Snälla, sätt er. Ni ska äta.
Kom. God mat.
Vi vill inte sätta oss ner och äta. Vi vill ha svar!
Ta oss till er ledare. Nu!
- Vi gör bara mat. Vi är inte ansvariga. - Upp med händerna. Nu!
- Vi är inte ansvariga! - Vad sysslar ni med?
Vi är inte ansvariga. Snälla. Vi gör bara mat!
- Det här kommer inte att fungera. - Vi gör bara mat. Snälla...bara mat.
- Han vet ju uppenbarligen ingenting. - Det får vi väl se?
Snälla... Vi gör bara mat. Snälla!
Herregud. Kom igen! Vi måste göra nåt.
- Ja, men inte det här. - Joe har rätt.
Snälla.
Snälla... Sätt er.
Snälla, sätt er. Vi kommer med mat.
Tänker nån äta det?
Hur mår du?
Det är den bästa kinamaten jag har ätit. Jag skulle kunna äta den varje dag.
Vi ska få tillbaka dig, Janet.
Om de tog henne då? Tänk om min dotter är på ett sånt här ställe?
- Tänk inte så. - Du förstår inte.
Jag hoppas att de tog henne. Då vet jag i alla fall att hon har det bra.
Tack.
Man ska låta ödet bestämma.
"Din fru väntar på dig."
- Så stod det på min. - Får jag se.
- Är nån annan här... - "Ditt omdöme är dåligt just nu."
"Du kommer snart att vinna ett pris eller bli belönad."
"Genom att hjälpa nån annan hjälper du dig själv."
Min står på kinesiska.
Moira?
- Det är bara siffror på min. - Vad konstigt.
Janet? Vad står det på din?
Det står: "Må vägen leda dig rätt."
En irländsk lyckokaka?
- Är nån annan man gift här? - Den var inte menad till dig.
Det är ödet, Charlie. Ta nu inte livet av dig.
- Smakade maten bra? - Vem fan är du?
- Jag är kvällsportiern. - Vad gör du här?
Jag ser till hotellet. På kvällen. Är geväret laddat?
- Hur länge har du jobbat här? - Jag började igår kväll.
- Då såg du vilka som tog oss hit. - Ni hade checkat in när jag började.
Här. Gårdagens register.
- Det står att vi checkade in 18:00. - Det stämmer, frun.
Ursäkta mig. Får jag titta på din kniv? Tack.
Här. - Lyssna...
Vi har haft en väldigt lång och konstig dag.
Jag pratar nog för alla när jag säger:
Vi petar gärna ut dina ögon... om vi inte får några svar.
- Vad vill ni...? - Var är vi?
- Det vet jag tyvärr inte. - Det är inget svar!
- Var kom du ifrån? - Min lägenhet. Bakom hotellet.
Hon menar nog innan det.
En man ringde mig och sa att jag skulle börja jobba nästa dag.
- Jag gick och la mig och vaknade här. - Och det verkade inte konstigt?
Jag är van vid det nuförtiden.
"DÖDA DIN GRANNE OCH DU GÅR FRI."
Svensk text: SSG - SweSUB Group © FRiEND och Incubator
www.SweSUB.nu - Akta er för grannarna